"Vi kan inte göra mer för dig nu."
Det är det sista en kirurg vill säga.
Åtta kirurger kallar den inoperabel.
Till och med tumörspecialisterna på Cleveland Clinic.
Vi vill så ogärna ge upp att vi gör allt för att slippa.
- Vadå? - Vi singlar slant om vi ska operera.
Du är galen!
Jag kollar vad jag vill att det ska bli. Singla nu!
När kirurger får hopplösa fall anstränger de sig bara mer.
Jädrar, det blev fel!
- "Gag Zola"? - Nej, "Yay, Zola"!
- Det normala är väl "grattis"? - Det fick inte plats.
- Vem tog slut på min deodorant? - Jag, förlåt. Jag svettades så i går.
- Hon är inte min. - Kaffe!
- Det är slut. - Nej, jag köpte ju kaffe nyligen!
- Och juicen är slut. - Är du kvar?
Jag skulle gå, men så såg jag de här gulliga kinderna!
Vi rör inte henne, för vi vet inte om händerna är rena.
Jag ska träffa Owen. Kalaset är åtta i kväll.
- Jag ska gå om 20 minuter. Ska vi...? - Ja.
- Vi måste flytta. - Jaså?
Jag klippte lite mer den här gången.
- Det är jättefint! - Titta!
- Jag vill bli lika fin. - Det får bli i morgon.
Och vi ses i kväll på Zolas fest.
- Jag älskar dig. - Vi ses.
- "Vi ses"? - "Jag älskar dig med", säger man.
Vi har bara dejtat i tre månader. Det är för tidigt.
Typiskt Mark.
Lexie och Jackson har gjort slut, så nu tvekar han om Julia.
Du och Lexie kan aldrig mer bli ihop. Det tåget har gått.
- Det här rör inte Lexie. - Jag ska lämna Sofia på dagis.
Hej, lilla vännen!
- Jag älskar dig. - Hej då. Jag älskar dig också!
- God morgon, dr Webber. - God morgon.
- Dr Bailey. - Gratulerar. Det är en stor dag.
- Men gör inget ståhej för min skull. - Nej då.
- Men nåt blir det väl...? - Ja.
Det blir ju min 10 000:e operation. Det är många!
Vi har mötesrummet. Fotografen från sjukhusbladet kommer.
Ni får er favorittårta, choklad med färskost. Den är enorm.
Det blir många tal från kolleger och vi ska skåla i mousserande cider.
Och vi har en banderoll: "Gratulerar till 10 000 operationer!!!"
Med tre utropstecken sist. Och vi ska ha konfetti.
- Är ni nöjd? - Ja.
Fast konfettin, den kan ju hamna i tårtan.
- Varsågod, Grey. - Jag har opererat sällan nu.
Men nu är Zolas vardag ordnad så jag är beredd.
Gällde det det?
- Ni har inte specialiserat er än. - Jag vet.
Det är ett stort beslut och jag har tänkt på det.
Ni lämnade neurologin. Ni är den enda i er kull som inte har nån plan.
- Ni går under. - Knappast.
Allmänkirurgi, då? Ni hjälpte Bailey med diabetesstudien.
Webber har handlett er och er mor var faktiskt en framstående allmänkirurg.
Med ett sånt arv kan ni ha en naturlig fallenhet.
- Hur kunde du vara så snabb? - Jag hade väl mest tur.
Nej, du hade flyt. Det var otroligt!
Dr Altman.
- Det här är lasagne. - Och spenatpaj.
Så vänligt, tack. Det betyder mycket för mig.
Mera änkemat. "Er man är död. Ät lite nu!" Så konstigt!
Jag ställer dem där de andra står.
- Hur gick operationen? - Vi ses på akuten.
- Skönt, hon är inte arg... - Hon jobbar så.
Hon opererade en hjärtklaff nyss. Hon satte 25 stygn på tio sekunder!
- När sov du senast? - Jag tog en rejäl tupplur.
Jag har gjort 8 ingrepp på 72 timmar.
Teddys gränslösa sorg är jättebra för mig.
- Var det där nåt trauma på väg in? - Gå hem och sov nu.
- Ett trauma! - Nej, Cristina. Gå hem och sov!
De sökte mig. Patienten är min.
Nej, jag tar över nu.
- Vad har hänt? - Sluta. Jag var vid ambulansen.
- Dra fallet! - Man på 32, åkte in i ett järnstaket.
- Hjärtat blev spetsat på en stång. - Han är min patient!
- Jag kan ta bort den via torakoskopi. - Då dör han, för då ser ni inget.
- Man kan använda VATS-tekniken. - Är du expert nu?
Sluta, allihop! McQueen har jour, han får ta det. Karev, ni assisterar.
Altman, ni har faktiskt ledigt i dag. Gå och vila er.
- Dr Altman är mer erfaren. - Ni båda har jobbat i två dygn.
Det är en säkerhetsfråga. - Sluta arbeta med patienten!
Dr Altman.
Sov så gott.
Neuroblastom är ovanligt i...
Jag vet, mindre barn brukar få det.
Stora delar av ryggmärgen är drabbad. Han kan bli förlamad.
Men han lär dö inom tre månader om ni inte opererar.
Jag inser riskerna.
Kirurgen i Boston liknade det vid att hantera en bomb.
Och han i Chicago pratade om att täta en läcka med tuggummi.
Ni är den nionde kirurgen jag pratar med. Så kommer ni att säga nåt annat?
Eller måste jag söka nån annanstans för mitt barn?
Chansen att lyckas är bara 5 procent. Och den kan vara ännu mindre.
Om ni går med på det så kan jag försöka.
- Ska vi berätta det för Wes? - Vänta, det var nåt annat.
Han vet inte att han har en tumör. Han är elva år och omogen.
Han lär bara må dåligt av att veta att han ska dö.
Varför tror han att han är här?
För ryggont. Väldigt intensivt ryggont.
Hunt vill att jag ska specialisera mig och föreslår allmänkirurgi.
- Bra, Ellis Greys efterföljare. - Nej, jag tvekar. Det finns många...
Sluta fåna dig! Du har ärvt anlagen. Det är det enda rimliga.
Karen och Marcy. Det här är dr Bailey och dr Grey.
- Vi ska göra levertransplantationen. - Fint att träffas.
Droppnålen gör ont. Kan det vara en infektion?
Jag missar redan en resa. Jag vill inte dö av bakterier också.
- Du ska inte dö, jag har njursvikt. - Allt ser normalt ut.
Förlåt, jag är bara nervös. Jag har aldrig blivit opererad förut.
Men när ens syster ber en rädda livet på henne så säger man ja.
- Vilken tur att du är min syster. - Ja, verkligen.
Proverna är fina, vi ska operera snart. Koppla av så länge.
Koppla av, på sjukhus? Det vore lättare på en sandstrand.
- Jag ska ersätta dig för resan. - Bara jag inte dör.
- Ett liv går ju inte att ersätta. - Tack, Marcy.
- Jag kan inte tacka dig tillräckligt. - Väl bekomme!
Fort Ticonderoga är nog bäst. Jämfört med Gettysburg och Alamo också.
- Gör det ont här? - Ja, lite.
Fortet var jätteviktigt.
Flera arméer erövrade marken på bara några få år.
- Han är tokig i slagfält. - Jag märker det. Slappna av.
Jag har det efter pappa. Han är död.
- Vi har rest till 18 slagfält. - Han undervisas hemma p.g.a. ryggen.
Det är coolt att göra nya saker jämt. Nästa vecka ska vi se Pearl Harbor.
- Då får mamma en solresa också. - Vi kanske får ta Hawaii senare.
Dr Shepherd vill försöka göra ryggen bra.
- Då skulle jag slippa ha ont. - Det är tanken.
- Ortopedi? Callie blir en bra mentor. - Ben?!
- Trauma? - Inte mer sånt!
Välj nåt, bara! Det är ett viktigt beslut.
- Hjärtat är stort som en fotboll! - Han spetsades på ett staket.
Bara lugn, Yang. Jag ska skicka operationsfoton.
- Är det för sent att ta kardiologi? - Ja, det är min grej!
- Du måste inte göra det. - Men jag vill.
- Han är chef på kirurgen. - Hjärtat är stort som en fotboll.
Nu går han!
Okej. Gå. Gå nu!
Mrs Vanderberg, jag heter dr Yang. Så tråkigt att er man råkade illa ut.
- Är ni en av hans läkare? - Nej, men jag är insatt.
Jag ville bara säga att alla här gör allt de förmår för honom.
- Så vänligt... - Han får säkert underbara kirurger.
Dr Altman är verkligen skickligast.
Nej, det namnet har jag inte hört.
De sa nåt om en dr McQueen. Är han också duktig?
Dr McQueen?
Javisst, han är bra.
- "Bra"? - Han är en erfaren kirurg.
Men han är inte överläkare på avdelningen, det är dr Altman.
Med tanke på hur omfattande skadorna är -
- så antog jag att hon var inkopplad.
Men ni kan säkert vara lugn.
Dr Altman kunde nog inte ta det. Hon har så mycket att göra nu.
Hon räddar liv...
Simmade du med delfinerna? - Kaylee simmade med delfinerna.
Okej, mamma ska rädda livet på moster Karen nu.
Hej då, vännen. Jag älskar dig också.
Jag riskerar mitt liv. Det är inte som att köra nån till flygplatsen.
Efter det här ska jag aldrig mer be dig om skjuts, eller om nåt annat.
- Vad menar du? - Vi tar ett litet prov.
Du lär triumfera med den här levern
tills vi dör, som med allt annat.
- Snart är jag klar. - Som alla pengar du fått av mig?
Eller jobben jag fixade åt dig som du fick sparken från?
- Och jag har aldrig bett dig om nåt! - Nej, men jag ska jämt krypa för dig.
Behåll din jädra lever!
Jag har inget jobb, ingen egen familj. Du vann!
Strunta i transplantationen!
Åk till Maui, bada med delfinerna...
- Var gör det ont, Karen? - Hon mår jämt dåligt när jag vinner.
- Jag har faktiskt leversvikt! - Och hon ska jämt spela över.
Hämta blodplasma och oktreotid!
Ni har esofagusblödningar. Det är symptom på leversvikt.
Ni ska opereras snart. Försök att inte bli upprörd till dess.
Jag vill inte bli opererad längre.
- Jag vill vänta på en ny lever. - Med dina symptom kan vi inte vänta.
- Karen, du kan dö. Var inte dum! - Håll tyst nu!
Ja, jag tar emot hennes lever.
Tack och lov! Du plågar familjen så.
Jag ringer Harry och ungarna. De blir överlyckliga över att du valt livet.
Går det bra?
Så där.
Har tumören vuxit mer?
- Vad sa du? - Jag vet vad jag har.
- Jag hörde läkarna på förra stället. - Vet din mamma att du vet?
- Nej, hon blir bara knäckt. - Hon är din mamma och måste få veta.
Hon gråter på toa. Hon gråter på kvällarna.
Hon gråter på morgnarna när hon tror att jag sover. Hon gråter jämt.
Det enda som tröstar henne är att jag inte vet.
Du får inte berätta för henne. Om jag är glad, så är hon glad.
- Jag lovar att inte säga nåt. - Ljuger du inte, då?
Jag ljuger inte.
Tror du att jag kommer att dö?
Jag har jobbat länge med dr Shepherd
och din mamma tog den bäste läkaren.
Han är bäst.
Här finns veranda och garage, men här finns trägolv och tvättmaskin.
- Vill du flytta? - Ja, Meredith och Derek har en baby.
Jag vill också flytta. Zola sabbar för mig. Alla tjejer vill ha barn.
- Nej, jag vill slippa dig! - Vi två, då. Glöm präktot.
- Nej, hon lagar mat och städar. - Vad tusan?!
Jag behöver mat till Zolas kalas. Jag hinner inte gå till affären.
Får jag ta av Teddys änkemat?
Hugg in, du! Ta den här med kalkon.
- Får du äntligen operera nån? - Ta dig i röven!
- Välj proktologi! Allt om rumpan. - Bli allmänkirurg som din mor.
Och det ger bra pr. Namnet Grey står för kvalitet.
- Nej, stora föregångare är svåra. - Sa Harper Averys hopplösa barnbarn.
- "Hej, Julia." - Hon är du och du är Julia.
"Vi har haft det jättefint nu och jag vill säga att jag älskar dig."
- Lägg er inte i min relation! - Och det ska du säga...
- Hon är ju smart, snygg och rolig. - Och inte jobbig.
Vi kan bli grannar!
- Vår dotter kan få stöd av många... - Du älskar henne, så säg det!
- Vem älskar du? Julia? - Hej! Hur mår du?
Jag mår bra, tack. Vad är det med Julia?
- Gick han för att jag sa nåt? - Nej. Han är konstig som vanligt.
- Le lite grann! - Jag har munskydd. Det är ingen vits.
- Jo, leendet syns i ögonen. - Men herregud, ta fotot nu!
Ut med er, allihop. Fortsätt jobba.
Kepner, se efter vad det är.
- Nån söker er i vänthallen. - Säg att jag gör en viktig operation.
- Ska jag beordra...? - Gör det, Kepner.
Då var det klart. - Varför är du kvar, Cristina?
- Jag ska se Derek operera. - Du måste sova!
Att se på neurokirurgi är som att sova.
- Är du inte arg för det med McQueen? - Det sa jag inte.
- Och Teddy...? - Owen.
Jag vet, du vill inte prata om det. Hur ska jag reda ut det med henne?
Hennes man är död. Hon hämnas på dig och det får du tåla.
Jag vet, men...
Jag pratar med dig, fast jag borde prata med henne.
- Ses vi på festen? - Ja.
- Vem störde dr Webber? - Där borta.
- Mrs Webber? - Var är min man? Vet ni var han är?
Hon stod på gatan, hon skulle gå hit.
Vi är grannar med paret Webber.
- Var är han? Leta rätt på honom nu! - Ja då.
Stå här en liten stund.
- Kan ni vänta tills jag hittat honom? - Jag kan försöka, men hon är envis.
Mitt rum är på tredje våningen. Kan ni...?
Mrs Webber?
Åh nej, nej, nej!
Där är ni ju, mrs Webber.
Jag förstår inte... Var är Richards saker?
Jag förstår att det är konstigt. Richard hade sitt rum här förut...
- Är han borta? Har han lämnat mig? - Nej då!
- Han genomför sitt 10 000:e ingrepp. - Han har alltid velat lämna mig.
Och nu har han gjort det. Han har aldrig älskat mig!
Allt handlade om henne. Och nu är han borta!
Och han sa inget, han bara försvann...
Mrs Webber, försök lugna er nu.
Jag klarar mig inte ensam. - Lämna mig inte!
Richard, jag klarar det inte!
Gör ett tvärgående snitt i parenkymet. Se upp med sugen.
Snygg teknik. Ni har ärvt er mors handlag.
- Jag har inte valt specialitet än. - Vad blir det? Neurologi? Kardiologi?
Ska ni föröda er talang
på ett litet förutsägbart organ resten av livet?
Jag vill hellre gå från levern till pankreas, till buken, till tarmen...
För då kan allt möjligt tillstöta.
Det är väl inget fel med att kunna allt om ett enda organ.
Och det är inte fel att spela femte fiolen i orkestern.
Men det är tusan så mycket roligare att vara dirigent.
Nu ska det här föras till chefen.
- Väntar de? - Ja, men ni kan få lite mer tid.
Nej, vi är redo.
Wes, stäng av datorn.
Du kommer att bli bra. Och läkarna kommer att ta så väl hand om dig.
- Gråt inte, mamma. - Jag gråter ju när du ska sova över.
Gör inte det. Dr Shepherd är bäst.
Du har rätt, som vanligt. Ge mig en kram.
Så du är kvar...
Du vill inte prata, men det här har pågått för länge.
Jag förstår varför, eller jag vill i alla fall förstå.
- Kan vi prata, åtminstone? - Det passar inte nu.
- Teddy... - Låt bli!
Tumören ligger runt fler kärl än vi såg på bilden.
Vad tycker ni, dr Grey? Ska vi ta T4 först?
Ja, det blir nog bäst. Vi kan inte komma in prevertebralt.
Dra hur vi ska göra, steg för steg.
Vid T3 tar vi aorta proximalt
och frilägger de stora kärlen.
Vi bevarar radikulära grenar, särskilt Adamkiewicz artär.
Då blir han förlamad. Om vi inte tar tumören är ingreppet lönlöst.
Just det. Då går vi in lateralt i stället...?
- Frågar ni mig eller påstår ni det? - Jag påstår det.
Vi kan mobilisera de stora kärlen och nå tumören från båda sidorna.
Sug här.
Jag har åtgärdat levervenen och jag rekonstruerar portådern.
Han lämnade mig! Han jobbar alltid!
Nej, där är han. Titta!
Han är jämt med henne. Säg åt henne att gå. Han är min man, inte hennes!
- Richard! - Dr Webber!
Richard, varför gör du så här mot mig?
- Adele? - Du sa att ni inte jobbade ihop nu!
- Ursäkta, jag blev helt ställd. - Ellis, låt honom vara!
- Dr Webber, ska jag...? - Nej, avsluta inte samtalet.
- Adele, hon är inte Ellis. - Hur kan en kvinna splittra ett par?
- Ellis Grey, vad är du för en kvinna? - Jag beklagar.
- Jag går ut. - Nej, ni behövs här.
Du ska inte stå där med min man!
Richard, säg åt henne att gå!
Adele, jag är här.
Berätta nåt som lugnar henne. Ett fint minne.
Det hjälpte min mamma.
Richard? Richard! Richard!
Kom nu, Richard!
Richard.
Richard...
Det är vår bröllopsdag. Du är den vackraste brud jag nånsin har sett.
Och vår första dans var "My Funny Valentine".
Vi gifte oss ju på alla hjärtans dag.
Ha en fin alla hjärtans dag, älskling.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Be Bailey ställa in festen.
Vi tar tumören och gör en myelotomi.
Återigen, han dör.
- Vi frilägger aorta... - Han dör.
Vi tar en radikulär ven...
- Han dör återigen. - Sluta säga så där!
Vi lovade honom att försöka. Ni försöker ju inte!
Han dör av operationen, vi måste avsluta.
Nej. Ni ger bara upp!
Det är fel. Chansen är 5 procent...
Chansen är inte 5 procent längre. - Gelfoam, tack.
Nej! Han vet att han har en tumör. Han har vetat det hela tiden.
Jag sa till honom att du var skickligast.
- Snälla Derek... - Gå ut härifrån omedelbart.
Då syr vi igen.
- Är det inte fest? - Den är inställd. Ta lite tårta.
- Karev, har ni gått ifrån McQueen? - Altman och Yang tog över.
Vadå?!
Jag kan ju ha fel.
- Ni måste berätta. - Han visste ju.
Nej, att vi inte opererade. Mamman lär inget säga.
Hon kommer att säga att allt gick bra -
- och han lär tro att vi opererade, inte att han ska dö inom tre månader.
- Ni måste berätta det för honom. - Hon är föräldern. Hon bestämmer.
Så, nej. Vi får inte berätta nåt för honom.
Nu börjar det likna ett hjärta. Eller hur?
- Vad gör ni? - McQueen var okvalificerad.
- Jag uttryckte mig tydligt. - Men jag är överläkare. -Sätt sutur.
- Här? - Ja, men närmare kammaren.
- Ni borde ha sagt nåt. - Vi hann inte.
Dr Yang och jag pratade
strax före det här ingreppet. Och vi pratade...
- Vi planerade inte att operera då. - Jag tror att ni ljuger!
Det här är ganska invecklat. Kan vi prata senare?
- Ska vi ta intraoperativt ultraljud? - Ja.
Kom till mig när ni har avslutat.
Vilken åder som svällde i pannan på honom...
Operationen var inte så svår som de hade trott.
Och det var ju bra, för då kan vi åka till Hawaii.
Nu är allting färdigt.
Inga fler operationer eller läkarbesök. Nu ska vi bara umgås.
Vi kanske kan resa igen sen, till Normandie. Visst låter det kul?
- Ni gjorde inget. - Vadå?
Ni sa att jag skulle få vara kvar här några veckor efter operationen.
Ja, det sa jag.
Men ibland när vi har snittat så blir allt annorlunda.
Det är därför du får åka hem.
Och det är ju bra.
Allt kommer att ordna sig.
Du kommer att bli bra.
Du ska slippa oroa dig, jag lovar.
Du kommer också att klara dig. Du behöver inte oroa dig för mig.
Jag kommer att komma till pappa i himlen.
- Hur gick det? - Bra. Nu har du en fungerande lever.
- Tack gode Gud. - Tacka inte Gud, tacka mig!
Jag lär aldrig kunna ha bikini igen. Ärret är jättefult!
Jag har tackat dig, Marcy. Miljontals gånger.
- Tysta nu. Inte en gång till. - Men det verkar inte räcka.
- Du fattar inte. Så jag vägrar. - Hur sa?
Jag vägrar tacka dig mer! Du får inte glänsa med din godhet...
- ...utom på Thanksgiving. - Akta dig!
Och då ska jag tacka dig. Men om du inte följer mina regler...
- Finns det regler? - Ja.
Då måste jag ta upp allt om dig som jag har tigit om tidigare.
Du förlorade jättemycket pengar på den där sminkbluffen!
- Det angår inte dig! - Och du messar ditt ex på fyllan!
- Du skulle aldrig våga. - Jo, så tig om min lever nu!
- Min lever är död för dig! - Visst, din lever är död för mig.
- Pengarna du är skyldig mig, då? - Sluta prata nu!
- Men hon... - Det är timeout. Särskilt för dig!
- Inget mer prat! - Ni får inte tilltala mig så här!
Det här är ju...
Tillståndet är allvarligt, så jag tänker vaka här.
- Jag kan faktiskt vaka över honom. - Är det sant?
- Chefsöverläkaren? - Jag gör det gärna.
- Jag kan också vara kvar. - Du är Zolas gudmor, du måste gå.
Jag ska ändå bara sitta här och äta änkemat och ömka mig själv.
- Gå med dig nu! - Okej.
Grattis på födelsedagen!
- Hej, vännen! - Du är alldeles nyvaken.
Du är jättegullig. Vilken fin rosett!
- Du kom! - Ja.
Adele sa åt mig att fira Zola.
- Mår hon bättre nu? - Ja, sköterskan är där och hon sover.
Och det här är till hedersgästen. Hur mår fröken Zola, då?
Du är en jättesöt födelsedagsflicka.
- Ge mig 800 dollar. - Om du är dum och handlar så äter jag.
Nej, det är handpenning. Vi missar en jättefin fyra om vi inte betalar nu.
- Vill du dela lägenhet nu? - Nej.
Du är vidrig och slarvig.
Om du inget gör lär du bli en ensam gammal gubbe som lider av syfilis.
Hon menar att hon blir glad om vi kan bo tillsammans.
Schyst.
- Var den fina lägenheten för dyr? - Trägolv och tvättmaskin.
Jag vet vad jag vill ha, bara.
- Förlåter hon oss? - Hon minns inget.
- Men vi ska ju fota. - Javisst ja. Nu, så.
Grattis på födelsedagen!
- Grattis till nr 10 000, dr Webber. - Är den till mig? Nej!
Det är inte ofta man får fira sin 10 000:e operation.
Tack.
Klänningen ni gav Zola, hon älskade den.
Sofia älskade den också. - Du då, Mark?
- Den var jättegullig. - Jag har bra smak, helt enkelt.
- Jag ska hämta mer. Vill nån ha nåt? - Jag tar gärna ett glas rött.
Nu får ni sluta. Det är ni två som älskar henne.
- Som om ni vill få henne på smällen. - Ni skulle få så söta barn!
Men jag är inte där. Hon är toppen. Jag är glad att ni gillar varandra...
Jag hade för bråttom med Addison, och jag fick Lexie att spela farmor!
- Jag tänker inte göra om det. - Wow.
Det är verkligen vuxet.
Vet du vad Cristina gjorde i dag? Jag opererade ett så här stort hjärta...
Nej, så här stort var det. Det var lika stort som en nallebjörn!
- Hopplösa fall är aldrig roliga. - De måste inte vara roliga.
- Bara inte som det i dag. - Okej, vi singlar slant.
Krona, du fortsätter med hopplösa fall. Klave, du tar de roliga.
- Så klart att jag fortsätter. - Bra.
Kom, så går vi in till festen.
- Jag vet att du är arg. Förlåt. - Ångrar du dig verkligen, då?
- Teddy kom aldrig till mig sen. - Hon är trött.
Det tror jag säkert.
Du ska sluta jobba med henne. Få se vad hon gör utan dig som...
- Nej! - Det är nackdelen...
- Jag sa faktiskt "nej"! - Du borde nog säga "tack".
Jag kunde faktiskt ha avskedat er båda två.
- Du fattar ingenting av det här. - Jag fattar mycket väl.
Du lät mig operera hennes man och nu är han död.
Hon får vad hon vill. Vad hon än vill ha av mig!
- Så roligt! Du valde allmänkirurgin. - Jag är inte så säker längre.
- Det vore rimligt med tanke... - ...på min mor, ja.
Alla säger att det är naturligt,
men jag vill inte bli som min mor!
Meredith. Allt du har gjort i dag...
Festen för din dotter... Det du gjorde för mig inne på operation...
Sluta tro att du liknar din mor.
Jag kände henne. Och du är inte alls lik din mor.
Du har en gåva. Förspill den inte.
- Det var en omöjlig situation. - Ja, och det var du som bestämde.
Du fick mig att operera Henry och sen ljuga för Teddy,
som du hade gjort.
- Som chef får du ta följderna. - Prata inte om följder!
- Du kan inte ens godta en påföljd! - Du får inte ge mig nån påföljd!
Det är inte mitt fel att Teddy hatar dig. Skyll inte på mig!
Jag har ingen skuld i det här. Allt handlar om dig!
Allt har alltid handlat om vad du vill.
Vi lever som du vill. Du får allt du vill hela tiden!
När kastar man in handduken? När medger man att nåt är hopplöst?
- Minns du din första operation? - Ja.
Jag gick mitt tredje ST-år. Och jag kunde leda jobbet.
En gallblåsa...
- Du gör precis som du vill! - Ibland blir det för mycket.
Det var en enda operation.
Det var inte en operation.
Det gäller alla val som vi har gjort.
Det var inte det liv jag ville ha. Det gäller inte en operation.
Vi orkar inte kämpa längre, så vi ger upp.
Handlar allt om det här?
Ja. Jag är galen som drar upp det här igen...
Ja. Ja, det var en hemsk situation!
Men det är över. Kan vi inte försöka glömma?
Du dödade vårt barn! Sånt glömmer man aldrig!
Det är då man verkligen måste börja jobba.
Man måste känna hopp, trots att det verkar helt hopplöst.